Opp med hendene.
- Har du glemt alle kameraene? - Dr. Brenner ba om meg.
Hvordan tror dere jeg kom inn?
Hva heter du?
Jim Hopper.
Politisjef Jim Hopper.
Ja, jeg har Jim Hopper...
Kan du gjenta?
Kan jeg låne dette?
Drikk. Det roer nervene.
Hjelper deg å tenke klart.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg vet det.
All denne tiden...
følte jeg ham.
Han var...
Han var så nær. Han var der.
Jeg visste at han levde.
Hendene våre var nesten borti hverandre.
Nå er det som om jeg...
Herregud. Jeg føler ham ikke lenger.
- Ikke se sånn på meg. - Hvordan?
Sånn alle ser på meg.
Som jeg har gått fra vettet.
Du vil ikke like dette, men du må vurdere muligheten for at alt dette...
Du innbiller deg det.
- Husker du din tante Darlene? - Nei.
Nei, det er ikke sånn.
Når noe sånt skjer, finner hjernen din på ting for å overleve.
Herregud. Veslegutten vår skal begraves i morgen,
og du sier at levningene er falske.
Han er i veggen.
Hvordan forklarer du det?
Det gir ikke mening.
Snakk i det minste med psykolog, eller...
- Hva med pastor Charles eller noen... - De kan ikke hjelpe.
Joyce, du sa nettopp...
at Will er borte.
Hva annet kan du gjøre?
Will?
Hva sa Will?
Som hjemme...
men mørkt?
Og tomt.
Tomt og kaldt. Vent. Sa han kaldt?
Jeg vet ikke. Den dumme radioen brøt opp hele tiden.
- Det er som gåter i mørket. - Som hjemme.
- Huset hans? - Eller kanskje Hawkins.
Opp ned.
- Hva sa hun? - Opp ned.
- Hva? - Opp ned.
Da Ell viste oss hvor Will var, snudde hun brettet.
Opp ned.
Mørkt. Tomt.
Forstår du hva han snakker om?
- Nei. - Bare tenk etter.
Da Ell tok oss med for å finne Will, dro hun hjem til ham.
Ja. Og han var ikke der.
Men hva om han var der?
Hva om vi bare ikke så ham?
Hva om han var på den andre siden?
Hva om dette er Hawkins, og...
Will er her?
I Opp Ned.
Som Skyggedalen.
Will?
"Skyggedalen
er en dimensjon som er et mørkt speilbilde eller ekko av vår verden.
Det er et sted for forråtnelse og død."
Will?
"En dimensjon i utakt. Et sted for monstere.
Det er ved siden av deg, og du ser det ikke engang."
Will?
En annen dimensjon.
Hvordan kommer vi dit?
- Med skyggegange. - I virkeligheten, tosk.
Vi kan ikke skyggegå, men...
kanskje hun kan det.
Vet du hvordan vi kommer dit? Til Opp Ned?
Herregud!
Hva i svarte?
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Released on www.DanishBits.org
KAPITTEL FEM LOPPEN OG AKROBATEN
Hva skjer?
Faren din skal sove her i natt. På sofaen.
Jeg er her så lenge dere trenger meg.
Hvordan går det?
- Hva har skjedd? - Ikke tenk på det.
Mamma, den greia du så, kom den tilbake?
Jonathan, det holder.
Kan vi snakke sammen?
Alene?
- Du må dra. - Jeg vet du er opprørt. Det er vi alle.
Men du må høre på meg. Moren din er veldig syk.
Det blir bare verre av at du er her, som alltid.
- Verre? - Ja!
Hun slo ut veggen med øks.
Hun sa Will var inni den og pratet til henne.
Ja. Kanskje han var det.
Dette er ingen spøk.
Mora di var halvfrossen da jeg kom. Hun skalv og var livredd.
Begynner du å oppmuntre hallusinasjonene
eller hva du vil kalle det, dytter du henne utfor stupet.
Hører du?
Jeg er på din side. Jeg er her for å hjelpe.
Jeg skal gjøre det bedre for oss alle.
Gudskjelov at du er her.
Gjør meg en tjeneste. Oppfør deg under begravelsen.
For din mors skyld, ikke min.
Ta den ned.
Den er upassende.
- Bra. - Pappa, du kveler meg.
Sånn. Det skal være litt stramt.
Ser bra ut.
Sånn.
Du er fin.
Noe mer? Du kan låne de sorte høyhælte skoene om du vil.
Dem du brukte i Cathys bursdagsselskap.
Det går bra. Ellers takk.
BYERS SLOTT
Kom igjen. På tide å dra.
Kom igjen.
"Frykt ikke, for jeg er med deg.
Vær ikke redd, for jeg er din Gud!
Jeg gjør deg sterk og hjelper deg
og holder deg oppe med min rettferds høyre hånd."
Det er i slike tider at troen vår utfordres.
Om Han virkelig er god, hvordan...
kan Gud ta fra oss en som var så ung og uskyldig?
Det hadde vært lett å vende seg bort fra Gud...
men vi må huske at ingenting,
selv ikke tragedier, kan ta fra oss Hans kjærlighet.
Vi er her i dag for å finne trøst i skriften,
og for å samles rundt Will og familien...
Bare vent til Will hører at Jennifer Hayes gråt i begravelsen.
- Kondolerer. - Takk for at du kom.
Om det er noe vi kan gjøre...
Jeg setter pris på det. Tusen takk.
Ta vare på deg selv. Takk.
Takk for at du kom.
Jeg ser Will den vise er tilbake.
Hva er det som kommer ut av stokken hans?
Ildkuler.
Jeg fant ikke den røde fargestiften, derfor er den grønn.
Om han er så vis, hvorfor trenger han ildkuler?
Hvorfor kan han ikke bare overliste skurkene?
Mesteparten av tiden, absolutt.
Men noen ganger er skurkene også smarte.
Ikke sant?
Så han trenger ildkulene?
Ja, for å brenne dem opp.
Jeg vet ikke hvem som har oppdratt deg, men jeg skal kjøpe nye fargestifter,
for det ser ut som han skyter kål.
- Will, det er oss! Er du der? - Hører du oss? Vi er her!
Hallo? Mamma?
- Hvorfor hører han ikke? - Jeg vet ikke!
Mamma, den kommer!
Hun var der.
Vi er sikre på at den har vært her, ikke sant?
- Så det er... - Hos Steve.
Det er skogen der de fant Wills sykkel og der bor jeg.
- Alt er så nært. - Ja. Akkurat.
Det er innenfor halvannen kilometer.
Uansett hva det er, drar det ikke langt.
Vil du dra ut dit?
- Vi finner kanskje ikke noe. - Jeg fant noe.
Og om vi ser den...
hva gjør vi da?
Vi dreper den.
- Hva gjør du? - Bare gi meg et øyeblikk.
Seriøst?
Vil du finne den og ta et bilde til? Kjefte på den?
Dette er en forferdelig idé.
Vel, det er den beste vi har.
Du kan si det til noen, men de vil ikke tro deg.
Det vet du.
Moren din ville det.
- Hun har opplevd nok. - Hun fortjener å vite det.
Ja, og jeg skal si det når den er død.
Jeg vet ikke hva som forårsaket det.
- Skal vi ta en titt? - Ja.
Mr. Clarke sier at han aldri har sett noe sånt før.
Mr. Clarke?
- Han driver AV-klubben. - Jaså?
De mindre sportslige barna elsker visst slikt.
HAWKINS STRØM OG LYS
Mr. Clarke?
Hei sann.
Hvordan går det med dere?
Vi sørger.
Dette er ikke ekte Nilla Wafers.
Har du tid til å prate?
- Vi har noen spørsmål. - Mange spørsmål.
Du vet at Carl Sagan prater om andre dimensjoner i Cosmos?
- Utenfor vår verden? - Ja. Teoretisk sett.
- Akkurat. Teoretisk. - Hvordan kommer vi dit, teoretisk sett?
Har dere tenkt på Hugh Everetts Many-Worlds Interpretation?
Enkelt forklart finnes det parallelle universer.
Akkurat som vår verden, men uendelige versjoner av den.
Det betyr at det finnes en verden der tragedien ikke skjedde.
Det er ikke det vi snakker om.
Vi prater om en ond dimensjon, som Skyggedalen. Vet du hva det er?
Et ekko av det materielle plan, der skyggemagi...
Akkurat.
Om et sted som Skyggedalen fantes, hvordan hadde man kommet seg dit?
- Teoretisk sett. - Tja...
Se for dere en akrobat...
på en line.
Linen er vår dimensjon.
Og vår dimensjon har regler.
Man kan gå fremover eller bakover.
Men hva om det står en loppe rett ved siden av akrobaten?
Den kan også gå frem og tilbake, som akrobaten.
- Ikke sant? - Ja.
Nå blir det veldig interessant.
Loppen kan også gå denne veien, langs siden av tauet.
Han kan til og med gå...
under tauet.
- Opp ned. - Akkurat.
Men vi er ikke loppen. Vi er akrobaten.
Ja, i denne metaforen er vi akrobaten.
- Så vi kan ikke gå opp ned? - Det stemmer.
Finnes det en måte akrobaten kan dra til Opp Ned på?
Vel, man må skape en enorm mengde energi.
Mer enn mennesker er i stand til å skape nå,
for å åpne en rift i tid og rom, og så...
skaper man en dør.
- Som en port? - Ja. Som en port.
- Men dette er bare... - Teoretisk.
Men hva om porten fantes alt?
Jeg tror vi hadde visst om den, da.
Den ville forstyrret tyngdekraften, magnetfeltet og miljøet.
Den kunne til og med svelget oss hele.
Naturfag er stilig.
Men jeg er redd det ikke er særlig ettergivende.
Sjef!
- Går det bra? - Hva gjør dere her?
- Vi prøvde å ringe, men... - Telefonen er ødelagt.
Bev Mooney kom i morges og var oppskaket.
Sa at Dale og Henry dro på jakt i går og ikke kom hjem.
Hun trodde de tok enda en rotbløyte, men nå er hun ikke sikker.
Jeg tror Will Byers-saken gjør alle nervøse.
- Hvor var dette? - På stasjonen.
Nei. Hvor dro Henry og Dale på jakt?
Nær Kerley.
Myrkskog.
Hva?
Dra tilbake til stasjonen. Jeg tar meg av det.
- Sikker? - Ja, bare la det være.
- Du. De fant Barbaras bil. - Hva?
Barbara Hollands bil. Virker som hun rømte likevel.
Delstatspolitiet fant den på en busstasjon i går kveld.
Artig, ikke sant? De gjør jobben vår for oss.
Ja, det er artig.
Har han sluttet med medisinene igjen?
Han har tilbrakt for mye tid med Joyce Byers.
Det er det jeg tror.
Hva er det du gjør?
Hva ser det ut som?
Vil du fryse i hjel?
- Jeg sa du ikke skulle ta dem ned. - De var i veien.
Hvor lenge skal de være oppe?
Synd, det de har gjort med denne familien.
- Hva? - Sattler Company.
Jeg dro til steinbruddet på vei hit.
Jeg ville bare se meg rundt.
Jeg kunne ikke fatte det.
Ingen skilt, ikke noe gjerde, ingenting.
De burde holdes ansvarlige, spør du meg.
Det ville krevd mye energi å bygge en slik port.
Det må være det som hendte.
- Hvordan skulle Will ellers ha kommet dit? - Akkurat.
Det vi vil vite, er om du vet hvor porten er.
Så hvordan vet du om Opp Ned?
Dustin, hva er det du gjør?
- Jeg må se kompassene deres. - Hva?
Alle kompassene, nå!
- Hva er spennende ved dette? - Alle peker mot nord, ikke sant?
Og så da?
- Det er ikke det sanne nord. - Hva mener du?
Akkurat det jeg sa. Det er ikke det sanne nord.
Er dere seriøst så dumme?
Solen står opp i øst og går ned i vest, ikke sant?
- Det betyr at det er det sanne nord. - Så du sier at kompassene er ødelagte.
Forstår du hvordan et kompass fungerer?
- Ser du et batteri her? - Nei.
Fordi det ikke trenger et.
Nålen dras naturlig mot jordens magnetiske nordpol.
Så hva er galt med dem?
Jeg skjønte det ikke, men så husket jeg at man kan endre retningen med en magnet.
Om det finnes et sterkere magnetfelt, tiltrekkes nålen den kraften.
Så husket jeg hva Mr. Clarke sa. Porten har så mye kraft at...
- Forstyrrer det elektromagnetiske feltet. - Akkurat.
Så om vi følger kompassene mot nord...
Bør de føre oss til porten.
KOHNER ADVOKATFIRMA
SKADER ELLER DØD LA OSS KJEMPE FOR DEG
- Hva gjør du her? - Hva gjør du?
- Ingenting. - Håper det ikke er myntet på meg.
Hva? Nei.
Nei, jeg bare...
vurderte å begynne med softball.
Jeg er lei for det.
Selv før du truet meg med et balltre.
Jeg fikk panikk, og...
- jeg var en drittsekk. - Ja. Det var du.
Ble foreldrene dine sinte?
Ja, men...
hvem bryr seg? Pokker ta dem.
Noe nytt om Barbara?
Har foreldrene hørt fra henne, eller...?
Hør her.
Skal vi gå på kino i kveld?
Late som alt er normalt i noen timer.
Harde taklinger går enda.
Med elsklingen din fra Frekke forretninger?
Ja, jeg vet det.
Carol synes jeg ligner litt på ham. Hva synes du?
Jeg tror ikke jeg kan.
Jeg har vært opptatt med begravelsesgreia og broren min.
- Det har vært veldig tøft for ham. - Ja, selvsagt.
Så...
Jeg burde gå.
Unnskyld.
Jeg ringer senere. Er det greit?
Ja, så klart.
- Du kom for pengenes skyld! - Nei!
Pengene! Innrøm det!
Du er ikke her for Wills skyld. Du har aldri brydd deg om ham!
Herregud. Han ble begravet i dag. Må vi gjøre dette nå?
- At jeg falt for dette! - Jeg er her for å hjelpe.
- Hjelpe? - Vi kan bruke pengene på noe bra.
- Som å betale gjelden din? - Betale for skolegangen til Jonathan.
- Ikke gjør det. - Gjør hva da?
- Lyv for meg! - Jeg lyver ikke!
- Hvor vil han gå? - Hva?
Hvor vil Jonathan gå på college?
- Får vi pengene, kan han gå der han vil! - NYU, Lonnie!
Han har villet gå på NYU siden han var seks år gammel!
Så da går han på NYU!
Kom deg ut.
Kom deg ut!
Du trenger meg, Joyce.
Jeg har ikke trengt deg på lenge!
Ikke? Se hva som skjedde.
Ikke våg deg.
- Jeg var her i det minste! - Kom igjen, Joyce.
Se deg rundt.
Alle julelysene dine.
Hva skal jeg tro? At du er en god mor? Du bryter sammen!
Kanskje det. Kanskje jeg er gal. Kanskje jeg har gått fra vettet!
Men jeg skal ha lysene oppe til jeg dør
om det er sjanse for at Will er der ute enda.
Kom deg ut!
Kom deg ut av huset mitt!
Du skal treffe boksene, ikke sant?
Nei, faktisk ikke. Ser du mellomrommene mellom boksene?
Jeg sikter på dem.
Har du skutt før?
Har du møtt foreldrene mine?
Jeg har ikke skutt siden jeg var ti.
Pappa tok meg med på jakt på bursdagen min.
- Jeg måtte drepe en kanin. - En kanin?
Ja, han trodde det vil gjøre meg til mer mann eller noe.
- Jeg gråt i en uke. - Herregud.
Jeg liker Trampe.
Jeg mente faren din.
Han og moren min elsket vel hverandre en gang, men...
jeg fikk ikke se den delen.
Bare sikt og skyt.
Jeg tror ikke foreldrene mine elsket hverandre.
- De må ha giftet seg av en grunn. - Mamma var ung.
Pappa var eldre,
men han hadde en bra jobb, penger og kom fra en fin familie.
Så de kjøpte et fint hus i enden av blindgata
og stiftet kjernefamilien sin.
Pokker ta det.
TERRY IVES SAKSØKER
- Hallo? - Hei.
Jim?
Ja.
Hvorfor ringer du meg her? Jeg ba deg la være.
Jeg vet det. Jeg ville bare...
Jeg ville bare høre stemmen din, og...
Jeg ville bare si at...
selv etter alt som har skjedd...
angrer jeg ikke på noe.
Og de sju årene betydde alt for meg.
Har du drukket?
Vennen.
Det er greit.
Vet du? Jeg har drukket. Unnskyld.
Jim, jeg kan ikke...
Ta vare på deg selv.
Hils Bill.
Er du sikker...?
Hvor mye lengre?
Jeg vet ikke. De viser bare retning, ikke avstand.
Du må lære mer om kompasser.
Jeg sier det bare.
Hvordan vet vi at vi har kommet til porten?
Jeg tror en portal til en annen dimensjon vil være ganske åpenbar.
Synes du hun oppfører seg rart?
Spør du om raringen oppfører seg rart?
Rarere enn normalt?
Jeg vet ikke. Hvem bryr seg?
Hvor langt, pappa?
Lengre enn vi har gått før.
- Badet? - Ja.
Ja, badet.
Er det greit?
Greit.
Mike.
Snu.
Hva? Hvorfor det?
Jeg er sliten.
Vi er sikkert nesten fremme. Bare hold ut litt lenger.
Du sa ikke hva jeg sa.
- Hva? - I går.
Du sa at jeg sa noe, og det var derfor du tok bilde av meg.
Jeg vet ikke.
Jeg antar at...
jeg så en jente som prøvde å være en annen.
Men i det øyeblikket
var det som om du var alene eller trodde du var det.
Og du kunne være deg selv.
For noe pisspreik.
Hva?
Jeg prøver ikke å være en annen.
Bare fordi jeg dater Steve og du ikke liker ham...
Bare glem det. Jeg syntes bare det var et bra bilde.
Han er faktisk grei.
I går, med kameraet...
Han er ikke sånn.
Han beskyttet meg bare.
Det er en måte å si det på.
Og det du gjorde, var vel greit?
- Det sa jeg ikke. - Han hadde rett til å være sint...
Greit. Betyr det at jeg må like ham?
- Nei. - Ikke ta det så personlig.
Jeg liker ikke de fleste. Han er blant flertallet.
Jeg begynte faktisk å tro at du var grei.
- Jaså? - Ja.
Jeg tenkte: "Jonathan Byers,
kanskje han ikke er den pretensiøse eklingen alle sier at han er."
Jeg begynte å tro at du var grei.
Jeg tenkte: "Nancy Wheeler,
hun er ikke bare en forstadsjente som tror hun gjør opprør
ved å gjøre det alle andre forstadsjenter gjør,
helt til de gifter seg med en kjedelig eks-atlet,
som nå er selger,
og har et kjedelig lite liv i enden av en blindgate.
Akkurat som foreldrene deres, som de syntes var så deprimerende,
men nå forstår de det."
Stikk av, Lonnie.
Jeg mener det!
Jeg skal drep...
IKKE SI NOE
Herregud.
Å, nei.
"Å, nei"? Hva betyr det?
- Vi er på vei hjem. - Hva?
- Er du sikker? - Ja.
Solnedgang, der. Vi har gått rundt.
Og du innser det nå?
- Hvorfor er det min feil? - Du er kompass-geniet.
Hva viser ditt?
Nord.
Gir pokker ikke mening.
Kanskje porten flyttet seg.
Jeg tror ikke det er porten.
Jeg tror noe annet forstyrrer kompassene.
Kanskje det er noe her.
Nei, det må være en supermagnet.
Det er ikke en magnet. Hun har oppført seg rarere enn vanlig.
Om hun kan lukke dører med tankene, kan hun forstyrre et kompass.
Hvorfor skulle hun?
Fordi hun prøver å sabotere oppdraget. Hun er en forræder!
Lucas, hva er det du gjør?
Det var deg, ikke sant?
Du vil ikke at vi skal nå porten og finne Will.
- Lucas, la henne være! - Innrøm det.
- Nei. - Innrøm det!
- Ferskt blod. Jeg visste det. - Lucas, kom igjen!
Hun tørket nesen! Hun brukte kreftene sine!
Det er gammelt blod. Ikke sant?
Ikke sant, Ell?
Det er ikke...
Det er ikke trygt.
Det burde gå bra.
Kan ikke garantere det, men det burde gå bra.
- Hva i svarte foregår, Hopper? - De avlyttet hjemmet mitt.
- Hva? - De avlyttet hjemmet mitt.
De plantet en mikrofon i taklampen.
Det er fordi jeg vet om dem, og de vet det.
Jeg vet ikke...
- Hvem? - Jeg trodde kanskje de overvåket deg òg.
Jeg vet ikke. CIA, NSA, Energidepartementet...
- Du må forklare dette, for jeg er ikke... - Jeg dro til likhuset i går, Joyce.
Hva?
Det var ikke ham.
Hva?
Wills levninger. De var falske.
Du hadde rett.
Du hadde rett hele tiden.
Hva var det jeg sa? Hun har lurt oss hele tiden!
Det er ikke sant. Hun hjalp oss med å finne Will.
Finne Will?
Hvor er han, da? Jeg ser ham ikke.
- Du vet hva jeg mener. - Jeg gjør faktisk ikke det.
Tenk etter, Mike.
Hun kunne sagt hvor Opp Ned var straks, men gjorde det ikke.
Hun fikk oss til å løpe rundt som hodeløse høns.
- Ro deg ned! - Nei! Hun utnyttet oss!
Hun har hjulpet oss nok til å få det hun vil ha.
Mat og en seng.
- Hun er som en løshund. - Pokker ta deg!
Nei! Pokker ta deg!
Du er blind fordi du liker at en jente ikke synes du er ekkel.
Men du må våkne, for pokker!
Hun vet hvor Will er, og nå lar hun ham dø i Opp Ned.
- Hold kjeft! - For alt vi vet, er det hennes feil.
- Hold kjeft. - Vi ser etter et dumt monster,
men har du tenkt på at kanskje hun er monsteret?
Hold kjeft, sa jeg!
- Slutt! - Gi dere, idioter.
- Kutt ut! - Mike, la være!
Kutt ut!
Herregud!
Lucas, gikk det bra?
- Lucas. - Lucas, kom igjen!
- Lucas, våkne! - Kom igjen, Lucas!
Hvorfor gjorde du det?
Hva er galt med deg?
Hva er det?
Jeg aner ikke.
Hjelp!
Kom igjen. Våkne!
Lucas, kom igjen!
Lucas.
Går det bra?
Lucas, hvor mange fingre viser jeg?
Lucas, hvor mange fingre?
- Få se hodet ditt. - Ikke rør meg!
Bare... Lucas, la meg se.
Ikke rør meg!
- Lucas, kom igjen. - La ham gå.
La ham gå.
Hvor er Ell?
Ell?
- Ell! - Elleve!
Er du sliten?
Hold kjeft.
Hva?
Jeg hørte noe.
Herregud.
Det har blitt påkjørt.
Vi kan ikke bare gå fra det.
Jeg kan gjøre det.
- Trodde du sa... - Jeg er ikke ni lenger.
Hva var det?
Hvor ble det av?
Jeg vet ikke.
Ser du mer blod?
Nei.
Jonathan?
Nancy!
Nancy, hvor er du?
Nancy!